Downloaded from YTS.MX
1994. JÚLIUS 10., PLOVDIV
Official YIFY movies site: YTS.MX
Lecskovnál a labda… és… gól!
A csapatunk három perc alatt micsoda csapást mért az ellenfélre!
Hagyd ott, tudom, hogy működik!
Most jól megmutatjuk a német csapatnak!
Mekkora izgalom a mérkőzés vége előtt 20 perccel!
Újra…
Ezek a legnehezebb pillanatok…
Laura!
- Hahó! - 2:1-re vezetünk!
Apu az asztalt csapkodja örömében!
- A dombra i… indultunk. - Klassz!
Gyerünk, srácok! Már megint dadog.
- Szia, Laura! - Sziasztok, fiúk!
Dagi, hagyjad!
Akartam szólni, de az utolsó pillanatban futottunk csak össze.
Én is jöhetek?
Elkésünk. Talán az elődöntőre, ha bejutunk.
Magyarországon ezt ették a tesóim.
Azt mondták marha jó!
Ne már, szóltunk, hogy hagyd azt a bénát!
De hát mégis csak az unokatesóm.
A bolgárok a legjobb formájukat hozzák!
Lassan kifutunk az időből…
És ennyi volt!
Bulgária bejutott a Világkupa elődöntőjére!
Életem legszebb napja!
Majd akkor lesz, ha először szexeltél.
- Mintha te tudnád! - Tudom is!
A nővér az orvosnál…
- Senki sem hiszi el! - Tudom.
- Azt hittem, Laurával fogod csinálni. - Én is azt hittem.
Dehogy! Azt mondta, 18 éves kora előtt nem fekszik le senkivel.
Hagyjátok abba! Talán most vagyunk utoljára így együtt,
és sose látjuk egymást többé.
- Dehogynem, fogjuk! - De hisz mind elmentek!
Akkor egyezzünk meg valamiben! Ha nem látjuk egymást többé…
Amit senki sem hisz.
Ha nem látjuk többé egymást úgy 30-40 éves korunkig…
- Akkor találkozzunk újra… - Huszonöt év múlva.
Vén trottyok leszünk. Fel se bírunk majd ide mászni.
- Itt találkozunk 25 év múlva! - Ha nincs Alzheimerünk.
Akkor megegyeztünk!
Egy, két, három!
2019. PLOVDIV
Dagi!
Hé, Dagi!
- Dagi! - Összetéveszt valakivel!
Bocsánat, elnézést! Csak nehogy azt higgye…
Itt az ideje, hogy beismerd!
Azt hittem, senki nem jön el.
Sajnálom, uram! Nem tudom, miről beszél!
Tíz évvel fiatalabbra számítottam.
Micsoda véletlen, én is épp ezt akartam mondani rólad!
Deján?
Vicky?
Várjunk csak, honnan tudjam, hogy tényleg ti vagytok?
Az emberek ismernek a tévéből.
- A tévéből? - Hagyjátok!
Honnan tudjam, hogy nem csak a rajongóim vagytok?
- Vajon honnan? - Hát pontosan ezt kérdem én is!
Hé, Diddy!
Hát, igen…
Számítottam rá, hogy fura lesz.
Sok év telt el azóta, ez tök normális.
Akkor mit csináljunk?
Hol van Dagi? Végül is ez az ő ötlete volt.
- Én szerveztem a találkozót. - Nem, ő volt.
- Én csináltam Facebook-csoportot. - Várjatok!
Emlékeztek, megmondtam, hogy tök zizik leszünk mostanra? És tényleg.
Itt van Dagi. Még mindig Plovdivban él. Nincs profilfotó.
Még nem halt bele a túlsúlyba.
Most komolyan, hogy élsz meg ebből?
Miért ne élnék meg?
Ez az, nem?
- Szerintem is. - Bizony.
- Mi az? - Mi van?
- Miért bujkálunk? - Várjatok!
Ez nem ő?
- Inkább úgy néz ki, mint… - Az unokatesója. De nem ő.
- Biztos nem? - Komolyan?
Nem ő az.
- Mi az? - Kilakoltatási felszólítás.
Dagi?
- Szia! - Jó reggelt!
Dagit keressük.
Hányszor mondtam már, hogy ne nevezzetek így?
Alex, te vagy az?
- Itt a Dagi! - Jó neked!
Nézzétek csak meg!
- Tök sportos vagy! - Nem hívunk Daginak többé!
Hívhattok akárhogyan.
- Olyan edzett, hogy nem Dagi többé. - Gyertek be!
Azt hittem úgysem emlékszik senki a találkozóra.
A Facebook nélkül fel sem ismernélek titeket!
- De engem biztosan. - Alex!
Deján és én külföldről jöttünk, ahogy azt írtam.
Én Szófiából és egy taskenti turnét mondtam le.
Kint az unokatesód volt?
Értem.
Köze van ehhez?
Sajnálom, hogy nem voltam ott!
Csak nem vagyok épp jó hangulatban.
Amiatt a seggfej miatt?
Igen.
Elveszi a házat.
Igazából már most is az övé.
Ezt a házat? De hisz itt nőttél fel!
Sőt mi több, mi is itt nőttünk fel!
Na persze, nem az a lényeg, de… jó, befogom.
Sajnálom, hogy ilyen messzire jöttetek feleslegesen!
Alex!
Igazán remek volt, Ványa!
- Tánya vagyok. - Hát persze!
Tánya!
Figyu, amikor most Tádzsikisztánba vagy Kirgizisztánba megyek… Melyik is?
Látták ott a sorozataimat?
Ja, igaz, Üzbegisztán. Van ott valaki, aki…
Senki sem ismer?
Várjunk csak!
Mégis milyen fellépés?
Bolgároknak? Egy étteremben?
Figyelj, jó, elvállalom.
De maradjon köztünk, senki sem tudhat róla!
Üzbegisztán, igen. Karrierem csúcsa! Jó, szia!
A gépet persze robotpilóta vezeti majd.
Legutóbb olyan kicsi volt a pilótafülke.
Nem lesz sofőröm?
Még mindig köhög? Nem vittem orvoshoz.
Olyan időpontra, amit egyébként is te kértél…
Aggódom emberrablás- és váltságdíj-biztosítás nélkül.
Mondd, miau!
Hogy érted, hogy senki sem rabolna el?
- Ő az én felelősségem! - Bumm.
Visszahívlak!
Mennem kell.
Ez aztán nagyon fura!
Meg vagyok lepve, hogy van reptér Taskentben.
Nagyon vicces!
A következőt!
Egek!
A csomagom!
Na most. A házat visszaszerezni nem lesz egyszerű.
Dagi unokatesója… Nem hívhatom így többé.
A béna Branimir nem olyan béna többé.
A részvényei felszöktek.
A legtöbb bolt a központban már az ő tulajdona.
Mégis reggelente mindegyiket saját maga ellenőrzi.
- A bíró elcseszte az egészet! - Tök igazságtalan volt.
Jó reggelt!
Üdvözöljük a városunkban! Mi járatban errefelé?
Egy kis szórakozás? Zhoro, gyere ide!
- Felismered? - Kicsoda?
Ő az a… miben is voltál?
- Iván. - Nem vagyok Iván.
- Nem Iván. - Nem, hanem Andrej.
- Nem vagyok Andrej! - Akkor ki vagy?
- Angel Damjanov a nevem. - Angel Damjanov!
Angel Damjanov! Csináljunk egy fotót!
Gyere! Egy közös képet!
Gyerünk!
- Jó, de ez nem is ő. - Várj!
- Hova futsz? - Csak egy fotó lenne!
Hogy követsz valakit, ha híres vagy?
- Egy újsággal. - Melyik korszakban élsz te?
Egy tablet életszerűbb lenne. Mekkora lúzer vagy!
Én egy újsággal a kezemben voltam az evezősöknél.
Az a helyzet, hogy Branko minden évben jótékonysági sporteseményt szervez.
Van egy csapata is, találjátok ki, ki szokott nyerni?
- Ki? - Az ő csapata!
Fiatal huszonéves férfiak.
Én a bankba követtem.
Jó reggelt! Grozev úr fogadja Önt!
Amit ott láttam… Minden okunk megvan az aggodalomra!
- Öröm Önnel együttműködni! - Önnel is! További szép napot!
Mi a terv?
Minek követjük, ahelyett hogy beszélnénk vele?
Minek követjük? Mégis mit mondhatnánk neki, okoska?
- Egyszerűen visszavásároljuk a házat. - Pontosan!
„Szia, itt a pénz! Viszlát!”
Igen, csakhogy én színész vagyok Bulgáriában.
Milyen színben tüntetne fel, ha kiderülne, házat akarok visszavásárolni?
Én bankban dolgozom. Tudom, hogy működik az ilyesmi.
Bankban dolgozni vagy a tulajdonosának lenni két teljesen eltérő dolog.
Öregem, ezt nézd!
Személyi kölcsön. Klikk.
Beírod a személyi számod és 24 órán belül megkapod a pénzt.
Anyám! Elájulok!
Amikor az asszisztensem a neveteket mondta, azt hittem, viccel.
Nem hiszek a szemeimnek! Egy tv sztár az irodámban!
Nagyon örülök nektek, fiúk! Mikor is volt? Úgy 15 éve?
- Húsz éve. - Húsz?
Ne már! Hogy repül az idő!
Biztos elfoglalt vagy, ezért azonnal a tárgyra térek.
Nem, van időm! Ez a sok ember itt mind nekem dolgozik.
Úgy hangzott, mintha fel akarnék vágni. Bocs, az egóm!
Ünnepeljünk!
- Erre innunk kell! - Jó!
Nem!
- Igazán nincs rá szükség. - Jól van. Bánhatjátok majd.
- Alex miatt vagyunk itt. - Igazán? Vagyis Dagi miatt?
Nem kéne már így hívnom, olyan sportos.
- Kockás a hasa. - Hagyd már!
Branko, tudjuk, hogy a ház már a tiéd.
Vissza akarjuk vásárolni, hogy visszaadjuk Alexnek.
Ez igazán nagylelkű tőletek!
A ház az egyetlen tulajdona, és mi is ott nőttünk fel.
Pontosan! Mindent előkészítettünk.
- Igazán? - Itt vannak a papírok.
Itt írod alá. Ez pedig az összeg.
Aztán csak megnyomod itt…
- És a pénz a tiéd. - Még ma.
Igazán egyszerűnek tűnik.
De nem adhatom el nektek a házat, fiúk! Igazán sajnálom!
- Ha többet kérsz… - Nem, üzleti okai vannak.
Lebontatom a házat és egy jövedelmező szálloda kerül a helyére.
De a ház egy kulturális örökség!
Ne légy ilyen naiv! Tudod, hogy megy ez!
Felgyújtom, bedől a tető, és összedől a ház.
Elmehettek. Sajnálom.
Nincs mit mondanom!
Nekem van, de nem mondom.
Igazából van még egy lehetőség.
Le kell higgadnom, és abbahagynom a színjátszást.
Húsz éve várok erre a pillanatra,
hogy whiskyt iszogatva, dohányzás közben, az én döntésemtől függjetek.
Annyira jó érzés!
Azok után, amit tettetek…
Ha ti nem vagytok, akkor talán nem is lettem volna ilyen célratörő és sikeres.
De az egom csiklandoz legbelül, hogy visszakapjátok,
és valamiképp tőlem függjetek.
Mi a másik lehetőség, vagy hallgassuk még az érzelgős szónoklatod?
Nem érzelgős szónoklat, hanem megtorló beszéd.
A különbség jelentős.
Tehát az alternatíva:
Részt vesztek egy általam szervezett maratonon,
és az öt versenycsapatból be kell jutnotok az első háromba.
Csapatként, ti négyen.
Ugyanaz a csapat, akik engem nem engedtek be.
Ha sikerül, visszaadom a házat a barátotoknak.
A maraton részleteibe Vicky majd beavat.
Az evezősöknél a sárga újságod mögött bujkáltál.
Igazán szórakoztató volt.
Te meg, Acso, Iván, Andrej, vagy akárhogy is hívnak.
Vicces volt, hogy a poharad mögött bujkáltál.
Vagy te, Bankár úr, aki szoros kapcsolatban állsz a pénzautomatával.
Hallottátok a feltételeimet. Most mehettek edzeni vagy tudom is én.
Kibaszott jó érzés!
- Kizárt! - Várj!
Ez csak Branko egyik játszmája, hogy megszégyenítsen bennünket.
- De mi… - Semmi értelme!
Nagyra értékelem, de semmi értelme. Csak időpocsékolás, azért köszi!
- Na ez jól ment. - Gondolod?
- Szarkazmus, Vicky! - Szólj előre, mikor viccelsz, jó?
- Ha fizetsz! - Nincs apróm.
- Most mihez kezdünk? - Folytatjuk.
Szerinted, ez szarkasztikus volt?
Nem! Ha mondok valamit, azt úgy is gondolom.
Ha úgy feltekerünk a dombra, mint régen, akkor van még esély.
Nyomás!
Fiúk, még egy kicsi és ott is vagyunk.
Gyerünk! Mindjárt meglesz!
Srácok, nem a ház miatt jöttem.
Nehogy félreértsetek, nagyra értékelem, amit tesztek!
De nem nézhetem, hogy lealázzanak titeket.
Akkor mit javasolsz?
Legyünk egy csapat…
Újra.
Vigyázz!
Csak lassan!
Elkaphattatok volna, mielőtt leesek!
Nincs eltörve, csak hisztizel.
- Látnád a sorozatait! - Veled többé nem beszélek.
Honnan veszed, hogy nincs eltörve?
Talán orvos vagy?
Edző vagyok, láttam már zúzódást.
Egy barátnőm nővér volt. Teljesen igazad van.
Amikor a pendrive-odat a foglalatába dugod,
átjön minden orvosi tudás, mint a tripper?
Talán te is mondhatnál valamit. A nagybácsid esetleg nem állatorvos?
- Bevisszük a kórházba? - Muszáj.
Végre egy értelmes gondolat. Eddig alábecsültelek.
Vagy nem. A másik kettő tök hülye.
Elég! Van egy fontosabb dolog. Az előkészületek nem haladnak jól.
- Nekem mondod? - Jól?
- Mire gondolsz? - Rossz hírem van.
Elég gáz, de együtt kell laknunk.
- Együtt? - Mi?
Mint egy sporttáborban. Együtt kelünk, eszünk és edzünk.
- Jó, de én az öregeimnél lakok. - Én meg szállodában.
- És én? - Elég, menjünk!
- De én nem mondhatom… - Nem kell annyi duma, mozgás!
Vigyétek be a kórházba, utána nálam találkozunk.
- Nyisd az autót! - Akkor összeköltözünk?
Együtt edzünk. Ahogy Alex mondta.
- Csak finoman, ha kérhetem! - Nyugi!
- A karrieremnek lőttek. - Milyen karrier?
Vigyázz a fejemre!
Csak finoman a lábammal!
- Vigyázz a bokámra! - Hány éves is vagy, kicsi Acsko?
Dejan, ne zúzd szét az eddig kialakult jó benyomást… anyád!
Figyelj jobban, barom!
Eltaláltad, én vagyok. Most jó?
- Bocsi, hozzám beszélsz? - Csak mondd, mit akarsz!
Nem látod, hogy fájdalmaim vannak?
- Ismerjük egymást? - Naná!
Viszontlátásra!
A következőt!
Acso?
Kathy?
Anya?
Most mi van?
Ez egy kicsit hosszú szünet.
Hát…
Anyukád és én…
Ismeritek egymást. A részleteket hagyjuk!
Nem arról van szó!
- Tényleg nem? - Itt a gyerek.
- Pont ezt kérdeztem! - Azt nem árulom el, anyud és én hogyan…
- Acso! - Igaz.
- Miért vagy itt? - Meghúztam a bokám.
- De jól vagyok! - Hadd lássam!
- Gyere be! - Biztos vagy benne?
- Kicsit fáj, de nincs nagy gond. - Ne viccelj!
Kathy…
Elnézést!
Szóval végre bemutattad őket.
Kiköpött apja!
És…
Folytassátok!
Ugyanaz a hiba! Már ezerszer elmondtam!
Újra!
Ilyen hülye nem lehetsz!
- Sajnálom, de a lábad… - Ott van, ahol kell!
Nem vagy képes semmit észben tartani, te ostoba!
- Ne beszélj velem így! - Akkor meg ne szórakozz!
- Kérdezett tőled valamit. - Mit?
Talán figyelhetnél, ha beszél!
Ne szólj bele, seggfej!
Bocs, de nem látod a kimonót és hogy mit tanítok?
Egy barmot látok… pizsamában.
Azt mondom…
Nyugodj le! Nem tört el!
Kinyírlak!
Várj, amíg elmúlik a fejfájásod!
- Neked tetszik? - Hát…
Akarod?
- A nagyapjáé volt. - Pontosan.
Ha jönne egy lány, fura lenne…
- Tudod. - Talán nem is lesz olyan rossz.
A rugók jó ideje nem nyikorogtak.
Több tiszteletet!
Csak azt nem értem, miért hozzád jönnének hölgyek és nem hozzám.
Hisz házas vagy, nem?
Válófélben. Újra ringbe kell szállnom.
De még nem váltál el.
Gyakorlatilag. De, mint barát visszalépsz.
Laurát is átengedtem neked, mégsem tettél semmit!
Nem! Ő belém volt szerelmes!
Átengedtem neked, és le sem feküdtél vele!
Hé, seggfejek!
Várj!
Annyira el voltam képedve, hogy meg sem köszöntem.
Lehet, hogy nem is kéne. Hisz táncpartner nélkül maradtál.
Úgy tűnik, egy irányba megyünk.
Nem követlek vagy ilyesmi.
Milyen kár!
- Akkor most mihez kezdünk? - Mivel kapcsolatban?
Ha egy férfi egy nő miatt üt meg egy másik férfit,
készen áll a helyére lépni.
- Ezt nem tudtam. - Nincs táncpartnerem.
Talán te sem vagy karate edző többé, szóval…
Most mondd el, hogy hívnak!
Alex. Nem tudom, miért haboztam.
Alex, az Alexander rövidebb formája.
Tudtam! És ha azt mondod, hogy nyilas vagy…
Majdnem. Mérleg.
A kedvenc jegyem, csak nem akartam elsőre kitalálni.
Akkor most mihez kezdünk, Alex, Alexander rövidebb formája!
Hát… És a te neved?
Dara, a Dara rövidebb formája.
Valójában elég jó táncos vagyok.
Csakhogy…
Nem szeretek táncolni. Bocs!
- Csak egy valamit nem értek. - Hallgatlak!
Hogyan lehet, hogy nem ajánlottad fel, hogy viszed a táskámat?
Nem akartam, hogy azt hidd, hogy nyomulok.
Milyen kár.
Óriási! Még nálam is magasabb!
Túl fiatal vagyok egy ekkora gyerekhez!
- Eltitkolta előtted? - Dunsztom sincs. Elfutottam.
- Komolyan? - A lábam abban a pillanatban meggyógyult.
Csak zsarolni akarnak, mert híres lettem.
- De hisz véletlen találkoztál velük. - És?
Akkor a zsarolási elméleted teljesen alaptalan.
Lehetséges lenne, hogy én…
Acso! Üdvözöllek a klubban!
Remélem, nem fog kitudódni!
Miért nem akarsz rám hajtani? Nehéz a táskám.
- Örömmel, de itt jobbra fordulok. - Remek, én is.
- Kislány… - Dara.
Dara, elnézést!
Szerinted, ha így folytatod, könnyen szabadulsz?
- Elmagyarázod? - Igen.
Nem akarom, hogy azzal mentegetőzz, csak vicc volt.
- Ez egy fenyegetés? - Egy ígéret.
Nézd, én a Hristo Stancsev u. 25-be megyek.
Lássuk, mit tudsz ígérni, amíg odaérünk.
Én is odamegyek.
Sőt, valójában ott lakom.
Hé, tökfejek!
Tudom, nyálasan hangzik, de szerelmes lettem az unokahúgomba.
Biztos vagy benne?
Alex…
Alexander Vassilev?
Igen, az. Honnan tudod?
A francba!
Egy versenyre jött. Radka nagyinál szállt meg.
Radka nagyinak új barátja van,
és elküldte őt a régóta beteg testvéréhez, Kalinához.
- Radka nagyi az én nagyim testvére. - Radka nagyi az ő nagyijának testvére.
Igen, Kalina nagyi az én nagymamám!
Alex! Ő csak másod unokatestvéred.
A nagybátyám a másod unokatesóját vette el.
Van egy fiúk, aki tök normális.
Mit akarsz ezzel mondani?
Talán nem mennek ennyire messzire, de attól még kefélhetnek.
Milyen perverz vagy!
- És ő hol van most? - A verandán vár.
Épp most tudtam meg…
hogy van egy 18 éves fiam.
De a te problémád nyilván nagyobb.
A képetekről lerí, Alex mindent elmondott.
Pontosan.
Segíthetek?
Inkább ne!
Ott van… jobbra.
Jobb, ha vigyázol, vagy még meglepetések érhetnek.
Képzeld, ha nem az unokahúga lenne!
Az ANIMA üdvözli Önt! Petya Stojcseva Krivitsky vagyok.
A belső béke gyakorlatának első foglalkozása
megtanít bennünket, hogyan legyünk a jelenben.
Vicky van a mosdóban?
Elismerem, hogy a hangja…
Na mi van, faszfej?
- Jelmezbálba mész? - Nincs más tiszta ruhám.
- Valami érdekes? - Itt kettőnknél semmi.
De ugyanezt nem mondhatom el az udvar jobb és bal oldaláról.
Ha megfigyeljük,
a gondolataink legtöbbször a múltban vagy a jövőben vannak.
Folyamatban lévő vérfertőzésnek tűnik.
Anyád és én nem vigyáztunk
Aztán hipp-hopp Már világra is jöttél
Nem tévedésből vagy…
Csúcs katasztrófa.
Na akkor, hogy legyen?
- Mire gondolsz? - Laurára.
Nem érdekel, mi történt?
Inkább nem találkoznék vele, mert újra rám jön a dadogás.
A VERSENY ELSŐ NAPJA
A francba!
Na fiúk, én kiszálltam.
- Dejan, ne csináld! - Miért ne?
Előre tudtuk! Mégis lejárattuk magunkat!
- Azt várja, hogy kiessünk. - És meg is kapta.
Én biztos nem csinálom újra!
Szedjétek össze magatokat! Dejan, mit csinálsz?
Dejan, várj!
Az nem az unokatestvéred?
De, ő az.
Nem tudtam, hogy haragtartó vagy.
Nem is vagyok.
Csak jó a memóriám.
Akkor ezt mivel magyarázod?
Kapuzárási pánik.
A jó szíved miatt szerettem beléd.
Nem hinném, hogy veszélyt jelentenének rád.
Rosszba szerettél bele.
Dejan!
Nem lehetsz te az első áruló!
A logika szerint nekem kéne lennem.
Várj már, kérlek!
Dejan, állj! Hadd ne kelljen kiabálnom.
- Mi folyik itt? - Reálisan látom a dolgokat.
Ez csak a te véleményed.
Felnéztünk rád, rád akartunk hasonlítani!
Te vagy az egyetlen, akinek családja, remek munkája és nagy fizetése van.
Egész életemben mindig helyesen cselekedtem,
erre havonta kétszer látom a fiamat, és tartásdíjat fizetek a feleségemnek.
Most is a barátaimnak segítek, akiket mellesleg évek óta nem láttam.
És miért? Mert ez a helyes.
Miért? Hogy valami őrült szadizhasson…
Sajnálom, de itt az ideje magamra is gondolni. Érted?
Megvan Laura.
Nincs profilfotó. Művészeti iskolája van a közelben.
- És? - Hagytam neki üzenetet.
- Találkozni fogunk. - Mit üzentél neki?
Névtelenül írtam, hogy tanárt keresek a csodás gyerekeimnek.
Milyen gyerekeknek? És miért névtelenül?
Elmegyünk a találkozóra, és ha kövér
és bajszos lett, akkor lelépünk.
Máskülönben maradunk.
Ez a legnyakatekertebb baromság, amit hallottam,
viszont jó terv!
Gyere már!
- Beesett a vízbe… - Mindenhol kerestelek!
Megtaláltál.
- Biztosított? - Igen.
- Mi ez az egész? - Mi?
Csak egy pillanat!
- Valamit el kell mondanom. - Figyelek!
- Nem is figyelsz! - Személyit kérnék.
- Nem. - Hihetetlen!
Várj!
Tessék!
Mondd, mi van a perifériás látásoddal? Nem hozzád beszéltem.
Mi ilyen sürgős?
- Nyilván most nem alkalmas. - Várj!
- Azonnal visszajövök. - Jó.
Kezdjük újra! Most már rád figyelek.
Ma vesztettetek, rendben. De miért engem hibáztatsz?
- Nem értem, ki hibáztat kit? - Tudok a házról.
Ösztönözhetne is. Azt hittem ennél több van benned.
Ne beszélj így velem mások előtt!
Miért ne?
Különben mi lesz, kuzin?
Újabb ígéretet teszel?
Elnézést!
Ez az ideiglenes telefonja, míg a másikat megjavítjuk.
Rokonok!
Köszönöm!
Mizu, haver?
Várj! Hallgass meg!
- Nem indultunk túl jól. - Mert elég gyorsan futsz.
- Épp úgy, mint 18 éve. - Várjunk csak, ez nem is igaz!
Hát jó. Angelnek hívnak.
- Már mehetek? - Engem is úgy hívnak.
Téged Acsónak hívnak. Tök béna.
Várj! Igyunk valamit! Mármint szörpöt!
Kicsit elkéstél az apa szereppel.
- Mit tehettem volna, ha anyád… - Acso!
Magatokra hagylak titeket.
Nem szólsz semmit?
Mégis mikor akartad elmondani?
Kell egy törvény, ami a nőket arra kötelezi, hogy szóljanak az apának is!
- Szerintem ez bűncselekmény! - Én próbáltam!
Többször is.
Amikor kiderült, terhes vagyok,
te annyira izgatott voltál, hogy színésznek fogsz tanulni.
Egész éjjel erről beszéltél, én meg a végén elaludtam.
Egy héttel később Szófiába jöttem, hogy személyesen mondjam el.
Vártalak az akadémia előtt, mikor…
megláttalak egy lánnyal csókolózni.
Gyerek voltam még.
- Még csak nem is emlékszem rá. - Igen, tudom.
A helyzetem csak boldogtalanná tett volna.
És nem gondolom, hogy most nagy lenne a különbség.
- Mi van, ha kövér lett? - Épp ezért bujkálunk.
Ha tényleg kövér, már messziről látni fogjuk.
Még annál is rosszabb.
- Hihetetlen! - Öregem, nagyon terhes!
Ő Laura!
- Nem tudhatjuk. - Úgy néz ki.
Inkább úgy, mint a Laurás fantáziáim egy szuper szexi, felnőtt verziója.
Ki kéne deríteni, mielőtt elmegy.
- Igaz, okostojások. - Gyerünk, menjünk!
Előbb te.
Mit művelnek?
- Arra várnak, hogy leszólítsa őket. - Nem fogja.
Egy ilyen testtel már rég elfelejtette őket.
Csak természetesen!
Alex!
Szólj nekik, hogy ne legyenek ilyen bénák!
És elárulhatod, miért hívtak.
- Szia, Laurácska! - Szia!
Laura! Megtaláltuk!
Most komolyan?
Felbukkantok 20 év után és elvárjátok, hogy történjen valami?
- Nem kell most azonnal. - Nem úgy értette.
- Furán hangzott. - Aha.
Lehetünk nyíltak egymással. Hisz felnőttek vagyunk.
Tessék?
Tudom is, készítsünk beosztást!
- Mit? - Beosztást.
Tied a hétvége, hétköznap meg veled. Vagy fordítva.
- Ahogy nektek jó. Nekem mindegy. - Mi?
A hétvégéim zsúfoltak.
A belföldi járatokat nem lehet áttenni.
A tied lehet hétfőtől péntekig,
vagy kétnaponta válthatunk. Mi az?
Csak szórakozik.
Persze, tudtam én!
Te meg miért nevetsz ki?
És neked a hétvégéid?
Sajnálom az előbbit!
Hogy? Mondtál valamit?
- Sajnálom, hogy ilyen… - Nem hallak!
- Megismételnéd hangosabban? - Dara!
Miért jöttél vissza?
Remélhetőleg nagyobbat már nem buktok, hadd halljam!
Branimir el akarja venni Alex házát.
És mi meg…
Mi is ott nőttünk fel, nem lehet…
Te is ott nőttél fel.
Annyi emlék tört fel bennünk.
Semmi konkrétat nem akartunk.
- És azért bujkáltunk, mert… - Pontosan tudom, miért.
Látni akartátok, hogy nem vagyok egy kövér, bajszos, hat gyerekes
vagy ilyesmi.
Semmit sem változott.
Ugyanaz a hibbant lány.
Nem rólad beszéltünk, csak fontos dolgokat kellett megvitatni.
A VERSENY 2. NAPJA
Rajt!
Nehogy megvárj minket, Vicky!
- Mi a helyzet? - Semmi.
Nagy hévvel indultam, most kezdek kifáradni.
- Akkor mondd utánam, „Nyerni fogok”! - Minek?
- Nyerni fogok! - Újra!
- Nyerni fogok! - Hangosabban!
- Ordítsd! - Nyerni fogok!
- Ki fog nyerni? - Én fogok nyerni!
Gyerünk! Gyerünk!
- Fiam! - Csak egy perc.
Ma nyertünk… Vagyis majdnem megnyertük a versenyt.
- Nem miattad. - Az mindegy.
Most együtt vagyunk.
És… hogy is mondjam?
- Ráhajthatunk a pipikre. - Most komolyan?
Csak ne szólj, hogy az apád vagyok.
- Szia, Carrie! - Helló!
- Ott leszek. - Jövök én is, egy perc.
Rendben.
Amíg én dumálok, te már akcióba is lépsz!
Jó estét!
Sziasztok! Elnézést, hogy megszakítom a zenét, de fontos közlendőm van.
A szám úgyis dög unalom volt.
Sziasztok, fiúk és lányok! Acso vagyok!
De biztos úgyis felismertetek.
Hát jól van. Mindegy.
Ami fontosabb, hogy ma nyert a csapatunk,
és szeretném a színpadra hívni a hősünket, Victort,
aki egy dalt fog nekünk elénekelni.
Kicsit szégyenlős, de csodásan énekel a zuhany alatt.
Azt ne kérdezzétek, honnan tudom!
Nagy tapsot Vickynek!
Vicky! Vicky!
- Megöllek! - Csak figyelj…
Egy szívességet kérek…
Jó?
Megöllek!
Sziasztok, jó estét!
Hajrá, Vicky!
Kicsit túl magas neked, igaz?
Szeretnék most felhívni ide egy fiatal és tehetséges zenészt.
Őt Angel Karajanevnek hívják.
Kérlek, gyere a színpadra, hogy együtt zenélhessünk!
Tapsot Angelnek!
Olyan ügyes, nem igaz?
- De, az! - Én vagyok az apja.
Tudom, túl fiatal vagyok, hogy ekkora fiam…
- Bocs, de inkább őt hallgatnám! - Jó, persze!
Ez az! Egészségetekre!
Egészségetekre!
Brávó, Vicky!
Mielőtt teljesen eláznánk, kérlek, magyarázzátok el, mi folyik itt!
Egy buli van itt, amit épp el akarsz rontani.
Jó, de miért csinálná ezeket veletek Branimir?
- Na erre én is kíváncsi vagyok. - Elmondom.
Branko egy kockafej volt.
És mindig csatlakozni akart hozzánk.
A része akart lenni a csapatnak.
- Úgy éreztük… - Nem jó ember.
És igazolta is.
Emlékszem rá, de hogy sikerült rátennie a kezét a házra?
A nagyapám, amikor haldoklott,
át akarta íratni a házat.
Nem tudom, hogyan, de Bankónak sikerült őt meggyőznie.
Valahogy sikerült.
Hát ez elég rossz.
Biztos nem ülsz ide?
- Akkor csak most tudtad meg? - Igen.
Ha 18 év után először látod az apádat,
komoly embernek képzeled.
Egy meghallgatáson madarat kellett alakítanom.
És mi nem tetszik benne?
Pedig olyan vicces sárkánygyík.
Azt mondták, „Ne emeld fel annyira a lábad,” én meg…
- Sárkánygyík, nem apa. - Ugyan!
Te az apádat nem ismerted,
én meg anyukám nem láttam hosszú ideje…
- Sajnálom! - Nem kell.
Direkt csinálod?
Mit?
- Ezt a dalt. - Mi van vele?
Az erkélyem alatt énekelted, még a romantikus korszakodban.
Nem ez a szám volt.
Nagyon rég volt, de a nők nem felejtik el az ilyesmit.
Mire emlékeznek még?
Arra emlékszem, hogy egy nap lementem
csak azért, hogy lássam, amikor a barátaiddal elmész.
Bár…
Bár mi?
Bár…
De már úgysem tudjuk meg.
Alex!
Ez itt te vagy?
És ez van a kezemben. Tudtad, hogy Daginak hívtak régen?
Olyan vicces vagy!
Ez a ház előtt készült.
- Itt a nagyim. - És az enyém.
- Ő itt Radka nagyi. - Igen, ő meg Kalina nagyi.
- Ők a testvérek? - Igen.
Nem hasonlítanak.
A nagyim örökbe fogadták. A szülei meghaltak.
Hűha!
- Mekkora hülye vagyok! - Bizony.
- Biztos vagy benne? - Nem tudom.
Kisgyerekkoromban mesélte, nem tudhatom biztosra.
- Megkérdem az enyémet! - Felhívom!
- Megvan neked Radka nagyi száma? - Hogyne, egy pillanat!
- Végül is a nagyim testvére. - Vagy nem az.
Látod? Ez az ő száma?
Kihangosítva.
Vicces hívás. A nagyidnak van egy vicces hívása, és nem veszi fel.
- Akkor… - Megyünk!
- De biztos alszik. - És?
Szeretnéd, ha bent körbe vezetnélek?
Mert hirtelen elkezdett érdekelni a lakberendezés?
Dehogy. Csak körbe akartam nézni.
Csak hogy ne izgulj az első lépés miatt.
Ez klassz volt.
Rendben, körbe nézhetünk, de semmi több.
- Jó. - Oké.
Akkor te egy rajztanár vagy, ugye?
Te pedig bankár.
Hát ez jó. Egész kiskorod óta érdeklődtél…
a festés iránt.
A sfumato egy levegőfestési technika volt, ugye?
Mint… a párás kontúrok.
- Deján? - Igen?
Emlékszel még?
Ez még…
- Ötödikben volt. - Hatodikban, de mindegy.
Egy dolgozat után.
A kézírásom most is ronda.
Te inkább a számokhoz vonzódtál.
Nem én rajzoltam a szívet.
Nem, tényleg nem te.
Csatlakozzunk a többiekhez!
Radka nagyi!
Megőrültél? Keress egy kisebbet!
Radka nagyi!
- Dara vagyok. - Ó, Dara!
- És ki ez a szerencsétlen? - A kuzinom, Alex.
- „Kuzin”. - Ezt kell kiderítenünk.
Igaz, hogy Kalina nagyit örökbe fogadták a szülei?
Ti agyalágyultak, csak ezért ébresztettetek fel?
Igen!
Hogy Kalina nagyit…
Már vagy húsz éve nem beszéltünk.
A nagyapád olyan szerelmes volt belém, de az a ribanc mégis elvette tőlem.
Nagyi! A lényegre! Édestestvérek voltatok?
Persze! De nem vérszerinti.
A szülei betegségben elhunytak.
A szüleim megsajnálták, és befogadták a bajkeverőt.
- Akkor Dara és én nem… - Nyugodtan viheted!
Nyugodtan próbáljátok ki az ágyrugókat,
és hagyjatok engem aludni!
Ő a kedvenc pedofilom.
Csak remélni tudom, hogy nem rokonok.
Keményebben!
II. Acso!
Apja fia!
- A francba! Az apám az. - Mi az?
Nem értem haza időben, és értem jön.
Jönnek! Gyorsan! Mintha mi sem történt volna.
- Azt, hogy csináljuk? - Természetesen.
Mutatok pár fotót.
Ez itt…
Igazán jó volt, de apám már úton van értem.
- De már nem vagy kislány. - Ne izgulj!
- Húztam friss ágyneműt. - Nyugodtan itt aludhatsz.
Nincs azzal semmi baj, ha…
Papa…
Indulj!
- Papa, én… - Gyere!
De én csak…
Gratulálunk, fiam!
Csak még egy lépcsőt!
Az ivászat nem segít. Három napunk maradt.
Bocs, hogy segíteni akarunk!
Szerinted az amfiteátrumban akarunk futkározni?
Nyugi, megértem!
Rendben, mára ennyi!
Azon vagyok.
- Minden rendben? - Olyasmi.
És nálad?
Olyasmi.
Na jó, van valami.
A táncpartnerem, Kiril, akit leütöttél…
- Cserbenhagyott. Számítottunk rá. - De a verseny négy nap múlva lesz.
Sajnálom! Segíthetek valamiben?
Tulajdonképpen igen.
- Nem! - Kérlek! Én fogok táncolni…
te csak segítesz. - Nem!
De olyan jó a mozgásod!
Miért nem keresel valaki mást?
Mert csak veled tudnék ilyen szenvedélyesen táncolni.
De a döntőre kell edzenem, ami három nap múlva lesz.
- Ez csak pár óra naponta. - Hogy?
A barátaimat is edzenem kell!
- Vagyis rám nincs időd? - Egyszerűen vannak fizikai korlátaim.
Nem, ha másról van szó!
Manipulálni próbálsz, pedig a házért harcolnunk.
- Nem csak a te házad! - Hogyan?
Gondoskodnom kell a testvéreimről.
- Tánciskolát nyithatnék. - És a ház?
- Jól jönne a pénz! - De a ház!
Téged csak a ház érdekel! És az én vágyaim?
- Sok szerencsét a maratonnál! - Várj!
Mégis hova mész?
Dara!
Épp felém volt dolgod?
Hogy hogy?
Épp kimentem kicsit, hogy kiszellőztessem a fejem a verseny miatt, és…
Megláttalak téged.
Talán ez a vonzások törvénye.
A vonzások törvénye…
Ez egyre nevetségesebb.
Ha szeretnél mondani valamit, vagy csinálni…
Csak tedd meg! Már nem 15 évesek vagyunk.
Hát akkor…
Várj! Csak vicceltem!
Vagy mégsem. Nem is tudom.
Vagy csak vicceltem, de volt valóság alapja.
Elcsesztem… Kitennél ott?
- Szia! - Szia!
Hogy vagy?
Én jól.
- Ne nézz így rám! - Hogyan?
Zavarba hozol, és nem jutok szóhoz.
Jó reggelt, tanárnő!
Hát jó.
Tudom, hogy megszakítom az értekezletet, de egy családi botrány nem várhat.
Bocsássanak meg!
Miért nem mehet Carina az iskolába?
Mert összejött a nemezisem fiával.
Milyen korban élsz? Már senki sem beszél így.
Jó, akkor az ősellenségem. Még valami?
- Megbolondultál, hogy itt tartod! - Csak három napig.
Belerángatod Carinát a rögeszmédbe!
- Ez az én csatám. Maradj ki belőle! - „Csata”.
Újabb szó abból a korból.
Te még mindig a múltban élsz, tudod?
- Semmi közöd hozzá! - Tudod mit?
Elviszem őt az iskolába, és ha próbálsz megállítani,
akkora balhét csapok, amilyet még ez az üvegiroda nem látott!
Mizu, haver?
Történt valami?
Anyának igaza van. Mindenkit kihasználsz.
Pont az mondja, aki engem donornak használt?
Jó, visszaszívtam.
Gondoljuk végig a jelen helyzetünket.
Vagy arra vagy kíváncsi, milyen szex pózban készültél?
Csak azért kerültél hozzám közel, mert Carina annak a fickónak a lánya!
Én erről semmit nem tudtam, hisz te is láttad.
A kapcsolatom Branimirral nem érint titeket.
- Nagyon klassz lány. Ne bánj vele… - Úgy, ahogy te anyával?
Vicky?
Megint dadogsz.
Ezt akartad elmondani?
Csak akkor dadogok, ha látlak. Legalábbis régen így volt.
Tudod…
Gondolkodtam…
Ha akkor nem történt semmi, az talán azért volt, mert így kellett lennie.
Talán.
Ne menj el!
Nem is akarok.
Kicsit túlreagáltam.
De jó, hogy nem engedsz el.
Csak azért mennél el, mert makacs vagy.
- Kösz! - Nincs mit!
Akár segíthetek is a táncban.
Mindegy, tudom, hogy nincs időd.
- Ki az? - Ismeretlen szám.
Ez meg ki?
- Ne nyisd ki! - Mindjárt jövök.
Bocsánat a zavarásért!
De…
Ez gyakorlatilag az én házam.
Csodálkozol, hogy itt vagyok?
Darát keresem.
Itt is van.
Talán kíváncsi vagy, hogy mi dolgom lehet vele.
Pénzt hoztam neki.
És most jön a kedvenc mondatom: Ez nem az, aminek látszik.
De valójában…
Pontosan az, amit gondolsz.
Fizetek neki.
Mire?
Hogy szeressen téged.
Hogy szeressen.
A pénz sok mindenre jó.
A nők imádják a pénzt borítékban.
Úgy érzem, a helyzet felforrósodott,
ezért itt hagylak titeket, hogy átérezhessétek.
Alex…
Épp indulni akartál.
- Most elmehetsz. - Figyelj rám!
Menj!
Tudom, csak…
Odaadnád Mathew-t két percre, kérlek?
El fogja érni az iskolabuszt, csak…
Srácok, elég harmadiknak beérnünk, és a ház a miénk.
Vagyis nem lehetünk utolsók.
Megőrültél? Mit csinálsz itt?
Tudom, sajnálom! Csak látni akartalak!
- De itt megláthatnak! - Ott nem fognak.
Az anyu?
Nem, nem anyukád. Menj most be!
Mi ez az egész? Mit csinálsz, Alex?
Alex, mi van?
Mi van veled, öregem?
Bravó!
Mi történt?
Alex?
Várj, ne!
Nem is tudom, minek vagyok itt.
Mi történt veled?
Elestem futásnál.
Miattam?
- Igen, miattad. - De nem tudod, miért vagy itt?
Haragszom rád.
Rohantál és összetörted magad, hogy ezt elmondd?
Hát vitt a lendület.
- Azt várod, hogy én beszéljek? - Elárultál az elejétől kezdve!
- El akartam mondani! - Szörnyű volt!
Viszont, ha te nem vagy, rá sem jövök, hogy elárultam őt.
Meg kéne köszönnöm neked, de nem tudom, mert mérges vagyok rád!
- Semmit sem értek. - Tudom.
A vonatod mindjárt indul, nincs idő elmagyarázni.
Nem azért vagy itt, hogy visszatarts?
Nem. Szembe kell nézned a tetteid következményeivel.
- Néhány év múlva majd összejöhetünk. - Száműzöl vagy mi?
Indulj! Ezt emlékül kaptad.
- Köcsög! - Áruló!
- Barom! - Kurva!
Hé, még pár hónapig sem fogod kibírni, nem, hogy évekig!
Ezt mind azért, hogy megleckéztesd? Még mindig a feleséged miatt szenvedsz.
- Alex miatt szenvedek. - Nem mindegy ki volt az?
- Lehetett volna bárki, csak ő nem. - Én hálás vagyok, mert így találkoztunk.
Én nem lehetek hálás, mert Carina 10 éve nem látta az anyját.
És te az exed.
Ő már nem érdekel.
De a múltad folyton bekavar a jelenünkbe!
- Rá kell jöjjön, hogy mit tett! - Az a gond, hogy nekünk is.
Remélem, boldog vagy!
Carrie, menjünk!
Tudtam, hogy itt leszel.
Mind elmentek, igaz?
Húsz éve… már több mint húsz éve volt.
Akkor is mind elmentetek, és én akkor is pont itt ültem.
Minden megváltozott azóta.
Most már tudom, mit akarok.
Én viszont nem.
Mostanában kételyeim vannak.
Ami a félelmek alapja.
Félelemből pedig nem merünk hinni.
Kicsit arrébb mennél?
Ne bámulj, hanem szállj be!
Na végre! Jó volt sétálgatni?
Mindegy, csak szállj be, a bőrönd bent van.
Várjatok! Megmagyarázom!
EGY HOTELBEN ALSZUNK, NE HÍVJ, NE IS GYERE!
Központi kapcsoló ki!
Emlékeztek, amikor még régen elmentünk?
El akartunk búcsúzni Laurától.
Mi történt utána?
Én nem mentem, hogy te el tudj tőle búcsúzni.
Nem a ház miatt van.
Mi?
Nem a ház miatt mentünk vissza.
- Hanem miért? - Gondolkozz!
Saját magunk miatt.
- Várjatok! Hogyan? - Ez nem Alex?
Nem a ház miatt van.
Nem beszéltük meg, esküszöm!
Hazudtam Branimirról. Jogosan csinálja ezt velem.
Hazudtam róla.
Nem érdemlek segítséget!
Sajnálom!
Csak ezt akartam mondani. Sajnálom!
- Alex, várj! - Csak ennyi?
Igaz, őrült voltál és önző.
De mi is önző okokból vettünk benne részt.
Vissza akartunk jönni, hogy drámaian előadjuk.
Kézifékes fordulást terveztem…
De… Gyere velem!
Felejtsd el! Mondta, hogy ne gyere!
Papa…
- Tudom. - Miért vagy ekkora seggfej?
- Mondtad, ne jöjjön? - Igen.
- És, hogy egy seggfej? - Igen.
Papa, én mindig is felnéztem rád, de…
- De a gyerekes viselkedéseddel nehéz. - Tudom.
- Túl fiatal vagy, hogy megértsd. - Aznap éjjel én is ott voltam.
Még mindig itt van?
Angellel nem csináltunk semmit. Egyelőre.
- Tessék! Megint hibáztál. - Most meg mit csináltam?
Tudnod kéne, a nők mindig tesztelnek.
- Nem megmondtam, hogy ne gyere? - De, igen.
Ordítottad, kiírtad és Carina is mondta.
- Elég ebből a hülyeségből! - Fogjátok be!
Ha tényleg nem akarnád látni, nem ide jöttünk volna.
Te pedig mondd el neki, miért csinálod!
Nekem viszont elég volt!
Yana, kérlek!
Mathew-val akarsz beszélni?
Nem, hanem veled.
Nem is tudom, hol kezdjem.
Amikor ide visszajöttem, azt hittem, hogy…
majd hirtelen nagyon boldog leszek.
Valójában jól is érzem magam.
De ez nem fogható
ahhoz, amit veled és Matthew-val átélek.
És tudom, hogy azt mondtam…
nem érzem otthon magam…
Londonban, de talán…
De talán az otthon az egy személy.
Az otthon az, ahol a családod van.
Talán éppen az, ahol ti vagytok.
Én…
Én csak…
Csak gyere haza, Nyusz!
Jó.
Köszönöm!
- Miért vagy itt? - És te?
Emlékszel, hogy épp ezen a padon…
- majonézes kenyeret ettünk? - Persze, hogy emlékszem.
- Három kilót híztam akkor! - Azóta sem adtad le őket.
Emlékszel, hogy rávettél, dobjam el az exeim fotóit?
Aztán rávettelek, szedd ki őket a kukából, hogy bebizonyítsd, kidobtad.
Sőt, még a kukába is be kellett másznom!
Pszichopata állat!
Tudod,
legutoljára is ennél a padnál találkoztunk.
Én is épp erre gondoltam.
Van barátod?
Szakíthatok vele.
Én is szakíthatok velük.
Mindjárt jövök!
Laura!
Valamire ráébredtem magammal kapcsolatban, és szeretném elmondani.
A boldogságot kerestem a világ minden táján,
mégsem találtam meg. Soha!
De…
Most, hogy újra elmegyek…
Rájöttem, talán soha nem is fogom.
Mert ha elmegyek, csak eltávolodom tőle.
Talán el sem kellett volna mennem, vagy inkább hamarabb.
Abból, amit hallottam…
- két lehetőséget látok. - Igen.
Az első, hogy elfogadjuk ezt úgy, ahogy van,
hogy talán nem is kell megtörténnie.
A második pedig…
Hogy épp itt az ideje változtatni a sorsunkon.
Tőled függ.
Üljetek vissza!
Elnézést!
Bocsánat!
Ez egy jel!
Kizárt!
Laura!
Igazából, jó, hogy itt vagy.
Tudom.
De nem oldja meg a gondjainkat.
Ki kell találnunk, hogyan fogjuk megoldani őket.
Tőled függ. Meg kell bocsátanod!
Megbocsátani? Senki sem kérte tőlem!
Nem is kell! Saját magadért tedd meg!
- Mégis mit tettem? - Hát nem érted?
- A múltban élsz. - Valóban?
De mit nyertem? Követtem a szabályokat, mégis én jártam pórul, nem ő.
Nem értem, minek jöttél.
Tudom, mi a gond.
Az egód fontosabb, mint nagyapád emléke.
A legjobbal töltse tele!
Jó estét, Vassilev úr!
- Szia, Danny! - Hogy van ma?
Nincs jó napom. A kettes kút lesz.
- Értem. - Köszönöm!
Vassilev úr!
Elolvastam a könyvet, amit mondott.
- És? - Igaza volt.
Viktor Frankl jól fejezte ki.
A fájdalom megszűnik, amint megértjük a jelentését.
De hisz úgyis tudja.
Legyen szép estéje!
Nagyapa!
Eljöttél a dolgaidért?
Nem, hozzád jöttem.
Elhozhattad volna Carinát. Téged látlak eleget.
Legközelebb.
De úgy hiszem, ő nem örülne az unokatestvérednek.
- Tudsz Alexről? - Igen.
Lefeküdt a feleségeddel.
Mégis mit képzel?
Ha fiatalabb lennék, jól behúztam volna neki.
Ne is beszéljünk róla.
Gyere, ülj ide kicsit!
Állandóan megkeresnek,
hogy apartmanházakat,
hotelt meg ilyesmit építsenek.
Elkergetem őket, szitkozódom és köveket dobálok.
De láttam, hogy az unokaöcséd szóba áll velük és egyezkednek.
Magam ültettem ezt a diófát.
Mindent a saját kezemmel csináltam.
Ez az életem.
Ha a ház eltűnik, olyan mintha nem is léteztem volna.
A szívünkben tovább élsz.
Hagyd ezt a szentimentális baromságot, te is feldobod a pacskert egyszer.
De a diófa még mindig itt lesz.
Épp úgy, mint a kövek.
Látod ezt a bokrot?
Vagyis azt ott.
Ott bujálkodtam a nagyanyáddal,
- majd édesanyád megfogant. - Elég!
- Ez a végrendeletem másolata. - Nagyapa, ne!
Ő egy házasságtörő. Nem bízom benne.
Meg kell ígérned nekem,
hogy számíthatok rád!
- Nagyapa, én… - Branimir!
A Föld tovább forog a szánalmas kis életünk után is.
Valamit hátra kell hagyni.
Többet egy fotónál, érted?
Nincs már sok időm.
Ezért meg kell nekem ígérd,
hogy ez itt fennmarad!
A ház, a kert, a szökőkút… az egész!
Csak akkor fogok megkönnyebbülni, fiam, tudván, hogy nem éltem hiába.
Rendben, nagypapa!
Az én fiam!
NÉHÁNY HÓNAP
VAGY
NÉHÁNY ÉV MÚLVA
Most ti jöttök!
A feliratot fordította: Nagy Szilvi